Daisy žije na rodinném zámku spolu se svojí matkou a Tomášem, kterému věnovala svoji moc, ale může si být jistá, že on je ten pravý? Jak může vědět, že se rozhodla správně a svoji moc nevěnovala jen nějakému dobrému lháři.
I kdyby, stejně už by bylo pozdě, její moc patří už jen Tomášovi. Už by ho nikdo nedokázal zastavit, nebo snad ano?
18.03.2011 (18:00) • ElisR1 • Povídky » Na pokračování • komentováno 7× • zobrazeno 1153×
6. kapitola - Uvědomění
Tomáš:
„Uteč si kam chceš, přede mnou se nikde neschováš,“ zařval jsem na Daisy, která se právě snažila utéct. Odhodil jsem Mariino mrtvé tělo. Stále jsem měl vztek. Nelámal jsem si hlavu s tím, že Daisy utíká, co může dělat. Nemá nikoho, na koho by se mohla obrátit. Zasmál jsem se sám pro sebe.
Bude to něco jako lov kořisti a já si jsem stoprocentně jistý vítězstvím. Začal jsem se na to těšit.
Musel jsem jí dát trochu náskok, trochu ji vyčerpat, proto jsem povolal své sluhy.
Došlo mi, že jsem stále v podobě Seraphona a rozhodl se proměnit zpět do své lidské podoby. Nesnášel jsem to. Nesnášel jsem, přeměňovat se zpět do lidské podoby. V tom jsme si byli s Patrikem odlišní. On se nechtěl proměňovat v něco silnějšího a já zase nechtěl být tím slabým tvorem, člověkem.
Cítil jsem, jak z mého těla vyprchává všechna nadpřirozená síla, trochu mě znechutil pocit, že jsem, v téhle podobě, tolik zranitelný. Nejradši bych byl Seraphonem napořád.
Někdo zaklepal na dveře a do pokoje vešel jeden z mých sluhů. Podíval jsem se na něj a on se mi uklonil. Tohle jsem miloval, ta pokora, co z nich vyzařovala, jejich strach ze mě, věděli, že stačí jeden pohyb a byli by mrtví.
„Sledujte ji!“ rozkázal jsem a sluha okamžitě přikývl a vydal se hledat Daisy.
Trochu jsem se uklidnil a posadil se na židli. Byl jsem vzrušený touhou po lovu. Chtěl jsem se vydat na cestu, ale věděl jsem, že pokud budu trpělivý, tak můj lov bude lepší...
Patrik:
„Už nemůžu,“ hlesla. „Nevím, co budu dělat.“
Díval jsem se do Daisyných očí a přemýšlel, jak ji povzbudit, ale nic mě nenapadalo, měl jsem jen chmurné myšlenky.
„Neměli bychom tu zůstávat dlouho. Jak znám Tomáše, tak určitě poslal zvědy, určitě ví, kde právě teď jsme.“ Nechtěl jsem ji vyděsit, ale taková byla realita.
V tu chvíli jsem si vzpomněl na zajíce a šel s ním trochu otočit. Bylo to naše jediné jídlo, nechtěl jsem ho připálit.
Chvilku jsem se věnoval opékání zajíce, když mě vyrušil nějaký zvuk. Otočil jsem se a spatřil, jak po Daisyně tváři stéká slza. Okamžitě jsem se k ní vydal a objal ji.
„Všechno bude v pořádku,“ šeptal jsem jí stále do ucha a doufal, že se uklidní. Nikdy jsem nebyl moc dobrý v utěšování, popravdě, z ženských slz mi běhal mráz po zádech. Bál jsem se, že Daisy chytne nějaký hysterický záchvat, neměl bych ani ponětí, co dělat.
„Tomáš mi zabil matku,“ zašeptala do mého, teď už promáčeného trička.
Trochu jsem se od ní odtáhl a pozoroval její obličej. Nevěděl jsem, co na to říct, ale bylo mi trapné mlčet, proto jsem vykoktal: „Nějak ho zastavíme, to ti slibuji.“ Najednou jsem v sobě objevil tolik sebedůvěry, že mě to až překvapilo.
„Omlouvám se.“ Přerušila moje myšlenkové pochody Daisy. Zmateně jsem se jí podíval do očí. Nechápal jsem za co se omlouvá.
„Omlouvám se, že jsem si vybrala špatně,“ vzlykala Daisy. Pohladil jsem ji po vlasech. Nechtěl jsem, aby se kvůli tomu trápila.
„Netrap se,“ řekl jsem. „To nevadí, my to nějak vyřešíme.“ A ve skrytu duše jsem doufal, že je to pravda.
Znovu se omlouvám, že to tak dlouho trvalo, ale důvody jsou stále stejné, je toho moc a času málo =).
Autor: ElisR1 (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Na pokračování
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Úsvit - 6. kapitola:
Toto vážne nemôžeš myslieť vážne! Taký koniec! A také krátke! A takt dlho som musela čakať!
Ale dobre no, pokúsim sa odpustiť ti, spoly to máš vyžehlené super kapitolou.
Ja fakt nechápem, ako som si kedy mohla myslieť, že Patirk je zlý a Tomáš dobrý, tfuj! Ak mu Patrik nenakope riť, tak tam nabehnem ja a potom uvidia!!!!
PS: Teším sa na ďalšiu kapitolu.
Taky doufám, že se to nějak vyřeší. Těším se na pokračování.
Jejda lidi, moc vám děkuju za vaše komenty =)
Eris: Uvidíš, jak to všechno skončí... (zase nemůžu prozradit) a ten konec... mě se nezdá že by byl nějak moc blbej =)
Safi, znovu, nepříjde mi, že by to byl nějak hodně blbej konec =) =) =). Tak promiň =), neštvu tě naschvál =) No, ehm, ehm (nemůžu prozradit =))
Izabellavoltury: Děkuju moc, no nevim, kdy bude další kapitola =) =)
Moonlight: No, delší asi nebudou... Jojo, já vím, ale tak chtěli jste pokračování, tak ho tady máte =) =). No a tamto uvidíš =)
úžasná kapitola, ako vždy...trochu ma zamrzela tá jej dĺžka, ale to nevadí :D bože z Tomáša si urobila pekného hajzla :D :D dúfam, že sa však Daisy a Patrikovi podarí ujsť v poriadku :D super kapitola
rzchlo dalsiu kapitolku
je to skvela poviedka
Upřímě souhlasím s Eris. JAK TO DO HÁJE MŮŽEŠ TAKHLE UKONČIT!!! Normálně mě štveš fakt!!! Pokud však nebude moct její sílu dát Patrikovi tak snad přijde na jiný způsob, jak se Tomáše zbavit:D Těším se až přijde další kapča:) Nemůžu se dočkat.
DĚLÁŠ SI SRANDU??? TO JE TEDA PĚKNĚ POVEDENEJ KONEC!!!
Já toho TOmáše zabiju! Svině jedna!!!
Ááááá... Krásná kapitolka!! Móóc se těšim na další
(jo, tohle je fáákt dlouhej koment
)
Doufám, že se ta Daisina síla bude moct dát Patrikovi, aby mohla porazit Tomáše, nebo tam přidu já a vlastnoručně ho zabiju!
Ryhcledalší ídlek
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!