Ahoj, konečně jsem se rozhodla psát něco veselejšího, přece jenom toho "smutnění" bylo už dost.
Tiffany žije poklidný život na střední, do té doby než do školy nastoupí jedna osoba. Tou je Jason. Jay je krásný, ale taky sobecký a povýšenecký - tedy aspoň takhle ho vnímá Tiff. Tiff Jaye od začátku nemá ráda. Časem se to její "nemám ho ráda" změní v odpor a nenávist - raději by pila vodu ze záchodu, než aby s ním trávila čas.
Co se stane, když se spolu ti dva spolu setkají? Bude si Jay s Tiff jen hrát a nebo se do ní zamiluje? A co Tiff, změní názor?
07.09.2010 (18:00) • Lussy • Povídky » Na pokračování • komentováno 15× • zobrazeno 1677×
Nový spolužák
Mé jméno je Tiffany a je mi patnáct – jedním slovem, tedy dvěma, jsem v pubertě.Tak to byly tři no. Necítím nějaké změny v chování, jen mám trochu víc prořízlou pusu – nehehe...
Mám ráda ticho, ale když jsem ve společnosti kamarádů, dokážu být pěkně hlučná.
Ale proč povídám o sobě? Tak to nevím ani já, ale tak když už jsem se tak hezky rozpovídala...
Radši se jdu připravit...
Za chvíli jsem vyrazila z domu do školy. Těšila jsem se po prázdninách na kámoše, protože jsem celé prázdniny byla někde v čudu.
Do třídy jsem přišla mezi prvními. Vybrala jsem si – jako vždy – místo v prostřední řadě a úplně v zadu. Odtamtud jsem měla perfektní výhled na celou třídu. Viděla jsem všechno, i když jsem o to nějak moc nestála.
Postupně se do třídy valily spolužáci. Začali jsme se zdravit a vykládat, jak bylo apod...
Se zvoněním jsme se nečekaně uklidnili a posadili do lavic. Vedle mě si sedla Julie. Po prázdninách se hodně změnila. Vždycky byla v pozadí a teď se aktivně zapojovala do všech debat.
Do třídy vešla naše třídní a za ní šel nějaký kluk. Julie vedle mě začala šílet, že je nádherný. Neodpustila jsem si protočení očí.
„Klid třído!“ zazněl učitelky hlas.
„Tohle je váš nový spolužák. Jmenuje se Jason,“ po chvíli pronesla.
Sedl si do prázdné lavice a k němu si hned přesedla Julie.
Zrádkyně! Problesklo mi hlavou. Kvůli němu jsem seděla sama.
Začínala jsem mít blbou náladu, tak jsem si radši vytáhla svůj blok a začala si do něj čmárat ty svoje blbosti.
Zvláštní bylo, že mě nikdo nevyrušoval. Zvedla jsem hlavu, abych zjistila, co se dělo.
Dostala jsem šok. Na jedné straně třídy seděly všechny holky ze třídy – teda kromě mě – a na druhé straně seděli všichni kluci – kromě Jasona, samozřejmě.
Nechápala jsem jejich chování. Holky se pořád pochichtávaly a potahovaly trička dolů, aby měly co největší výstřih. Kluci hypnotizovali Jasona – asi záviděli.
Nad tou scénou jsem jen vrtěla hlavou, a pak pokračovala v nesmyslném čmárání do notesu.
Se zvoněním se všichni usadili na místa.
Dost mě překvapilo, že se ke mně otočili kluci z lavice přede mnou.
„Je tady někde normální holka?“ zasmál se Tom.
„Taky je nechápete?“ zeptala jsem se.
„Co on má a já ne?“ na oko smutnil Johny.
Odpověď jsem nedostala.
„Tobě se nelíbí?“ vyzvídal Tom.
„Možná, kdybych byla holka…“ nenechali mě to dokončit.
„Počkat, ty nejsi holka?“ vyhrkli najednou.
Všichni jsme se rozesmáli. Náš smích přilákal další kluky.
„Copak nevidíte ty tvary?“ smál se Henry.
„Nehehe, tak ty si mi tady chyběl,“ pronesla jsem ironicky.
Než přišla učitelka do třídy, stihli Jasona kluci pomluvit. V životě bych nevěřila, že jsou takoví.
Zbytek dne proběhl stejně. Já a kluci jsme klábosili a holky se snažily sbalit Jasona.
Po poslední hodině jsem vycházela ze třídy jako poslední, zašla jsem si do skříňky pro věci, a pak jsem si to štrádovala do jídelny.
Když jsem vešla do jídelny, zjistila jsem, že se situace nijak nezlepšila. Holky seděly odděleně od kluků. Stála jsem mezi stoly a přemýšlela, kam si mám sednout. Zamířila jsem k „holčičímu“ stolu, ale když jsem uslyšela jméno Jason, otočila jsem se na patě a bleskově utíkala ke klukům.
Naštěstí tam ještě bylo volné místo.
Zapojila jsem se do debaty o tom, co budeme dělat po škole. Kluci měli různé nápady a já je trochu upravila.
„V životě jsem si nemyslel, že jsi tak fajn,“ naklonil se ke mně Henry.
„Hehe, díky,“ usmála jsem se.
„Vždycky si se bavila spíše s holkama...“
„A vy holky nejste?“ zasmála jsem se.
Začali jsme se zase smát a když zase někdo něco řekl, se smáli znova.
Při tom smíchu jsem úplně zapomněla na jídlo, ale naštěstí mě upozornil žaludek.
„Zajdu tam,“ navrhl Henry.
Všichni jsme se po něm otočili.
„No co? Je to jediná holka tady s náma, tak si ji musíme předcházet,“ bránil se.
Jídlo jsem měla na stole za chvíli. Ani jsem nestihla si vzít vidličku do ruky a už jsme se smáli znova.
Nakonec se kluci uklidnili a já se mohla v klidu najíst.
Už jsme chtěli odejít a já si vzpomněla, že jsem si nechala bundu ve skříňce.
„Kluci, já jsem si zapomněla bundu ve skříňce, tak na mě nečekejte,“ oznámila jsem a vyrazila zpět do chodby.
Chvíli jsem se v tom bordelu musela přehrabávat, než jsem ji konečně našla. Oblíkla jsem si ji a zavřela skříňku, za dvířky stál Jason. Já se lekla až mi málem rupla podprda.
„Co tady děláš?“ vydala jsem ze sebe.
„Čekám na tebe,“ usmál se.
„Myslíš, že to zabere?“ zeptala jsem se ho se zvednutým obočím a odkráčela od něj pryč.
Jen jsem si všimla, že tam ještě pořád stál, ale nijak jsem to neřešila.
Cestou domů jsem byla jako v tranzu, protože jsem se probudila až před dveřmi. Jen jsem zatřepala hlavou a hrábla do kapes u bundy, abych našla klíče.
Rychle jsem vrazila dovnitř a ani jsem se nezdržovala se zutím a zapadla do pokoje. Tam jsem narazila na svojí mícu cícu – tak jo nebyla to míca cíca, ale můj kocourek Fíkus, ani nevím proč jsem mu dala takové debilní jméno.
Vzala jsem ho s sebou na postel a začala jsem ho drbat. Po chvíli začal spokojeně vrnět a já se vyzula a svlíkla.
Oblíkla jsem si svoje oblíbené šedé a především volné tepláky s bílým dlouhým tričkem.
Znovu jsem si sedla na postel a začala s dalším drbáním. Nepřekvapilo mě další vrnění Fíkuse.
Zapřemýšlela jsem se nad tím, že je na čase mu změnit jméno, ale přišlo mi to divný, když už ho má tři roky a tak jsem přemýšlela o další kočce – teda kocourovi.
Tentokrát bych chtěla mourka a né černou čičinu. Začala jsem přemýšlet o jméně a jako první mě napadlo Kulíšek.
Jo to je perfektní.
Ani jsem si nevšimla, že „přemýšlením“ jsem strávila všechen volný čas. Koukla jsem se ven a viděla, že už je tma, tak šíleně jsem byla zabraná do koček, že sem si ani nevšimla, že už se setmělo.
A zřejmě taky jsem si nevšimla toho, že mě máti už několikrát volala na večeři.
Tak jsem se zvedla a tím svým krokem dorazila do kuchyně. Spořádala jsem snad všechno co bylo na talíři a s plným bříškem vyrazila do pokoje.
Jen co jsem si lehla, zařezala jsem. Zdál se mi sen...
Byla jsem na krásném místě, vonělo to tam jahodami a vanilkou. Vybavila se mi představa vanilkové zmrzliny s jahodami.
Procházela jsem se cestičkou v nějakém parku. Listí začalo pomalu nabírat svěží zelenou barvu a tráva se opičila.
Kochala jsem se pohledem na tu krásu. Z ničeho nic jsem byla někde jinde...
Seděla jsem u jezera na lavičce. Dívala jsem se do dálky. Ucítila jsem na sobě něčí ruce. Když jsem se otočila za jejich majitelem, málem mě trefilo...
S vytřeštěnýma očima jsem se probudila.
Autor: Lussy (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Na pokračování
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Nenávist je jako láska, sice mě nemiluješ, přesto ke mně chováš city - 1. kapitola:
Luckylike: Tvůj komentář je strašně milý, moc mě potěšil.
Za rozepisování se vůbec neomlouvej, jsem jenom ráda.
MirrorGirl454:Chudáku, taky nemám ráda zubaře.
Ješinkote, moc děkuji. Zase až tak vtipná není.
Tak to jsem strašně ráda, že tě to baví číst zase.
Sedím tu za počítačom, nie som v škole, som doma, extrémne vystresovaná, pretože za hodinu musím ísť k zubárovi a hľadám niečo, čím by som sa mohla upokojiť a vtedy si spomeniem: Počkať, veď Lussy písala jednu kapitolú poviedku, ktorá sa mi hrozne páči, ktorá je neskutočne vtipná a ktorej nechce pridať ďalšiu kapitolu! (bohužiaľ, ja sa tak teším, že asi nevydržím, kým dopíšeš Dohodu, ale veď ja si počkám
). A tak som sa pustila do čítania a uchvátilo ma to rovnako ako keď som to čítala prvý krát a musím ti povedať, že je mi hneď ľahšie na duši, aj keď mám ešte stále trochu stres z toho zubára!
Je to první povídka, kterou čtu na tomto webu. Jsem holka, která ti řekne, co si o tom myslí a nebudu ti patlat med okolo pusy. Je ti 14, což je malý věk na takovýto talent - nemám, co mlít, já takového věku dovrším příští týden.
1. kapitola je pěkná, má to nápaditost a samozřejmě to tak většinou začíná, že? Klasika ve škole. Je mi jasné, že se jí do zadku bude cpát víc a víc, ale bylo by fajn, kdyby mu jen tak nepodlehla, holka musí mít nějakou tu důstojnost.
Nápad mě chytil, a tak se vydám dál, ale až dopíšu svojí kapitolu.
*Srry, že jsem se tak rozepsala, ale je to moje úchylka, když vyjadřuju svůj názor, většinou je to delší koment. Tak se nezlob.
Alex00:
skvělý
teším sa, zajtra si prečítam, ak to tu už bude
LynVonNightlight: Kapitolka napsána a přidána.
Darien: Oo, dělkuju za tvůj krásný komentář. Jen dodám k tvým předpokladů. Všechno se dočteš a o tom snu si můžeš přečíst v následující a teď už i napsané druhé kapitole.
Carrie: Moc děkuju...
nezbývá mi nic jiného, než souhlasit se všemi těmi komentáři, které tu byli napsaný
je to naprosto skvěle napsané
Ááá, proč jen to musím komentovat tak pozdě? Jinak musím souhlasit se všemmi, kteří psali chválu, protože nic jiného se říct nedá. Líbí se mi, že se moc nerozepisuješ v takových těch nudných částech života jako příprava do školy a tak dále. Prostě je to svižný, čtenáře to chytí a už nepustí
Hezky je popsaná atmosféra ve škole, takže se Paní pisatelce hlubuce klaním
Jen tam není popsáno jak Json vypadá... Napadá mě - nebyl to účel, aby si ho každá z nás představila jako svého arogantního prince?
PS: Jsem ochotna vsadit hmmm... polovinu malíčku na to, že se jí zdálo o Jasonovi
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!