Po dlouhé době, přidávám něco z mé dílničky. Je to ff na TVD, takže doufám, že fanoušky potěším a nikoliv urazím. Vaše LG
22.01.2013 (21:00) • LittleGii • Povídky » Jednodílné • komentováno 2× • zobrazeno 1378×
Hříšné tajemství!
„Řekni, co cítíš k Damonovi?“ řekla a já se podívala na Stefana. Seděl naproti mně a díval se mi do očí. V nich jsem viděla všechnu tu bolest... Bolest, kterou jsem mu způsobovala já... Mohla jsem za to jedině já, že teď trpěl, a já nemohla jinak, než říct pravdu. Musela jsem mu ublížit, protože přesně tak to chtěla Rebekah.
„Miluji ho,“ odpovědě jsem a viděla, jak se ta bezedná prázdnota po vyrvané srdci, odrážející se v jeho očích, ještě prohloubila.
„A co cítíš ke Stefanovi?“
„To stačí!“ vykřikla Caroline, ale věděla, že je to jen málo platné. Rebekah se na ni podívala a ještě více zeširoka se usmála.
„Co cítíš ke Stefanovi, Eleno?“ doléhala. Zavřela jsem oči a prudce vydechla.
„Miluji ho,“ řekla jsem, ale to jí nestačilo.
„Tvrdíš, že miluješ oba dva? A budeš tvrdit, že nejsi jako Katherine? Zeptám se jinak. Jsi do Stefana zamilovaná?“ Byla to rána pod pás. Věděli jsme to všichni.
„Ne,“ jako by se to jednoduchoučké slovo neslo ozvěnou. Jako by mělo ve vzduchu poletovat další tisíce let.
„Proč nejsi do Stefana zamilovaná?“ Moje oči jasně prosily Dost! Ale ona se v tom vyžívala.
„Protože pro něj jsem jako rozbitá hračka, kterou musí spravit. Byl to on, díky komu jsem začala žít, ale taky to byl on, kdo mě postupem času začal rdousit. S ním jsem nemohla dýchat, volně se pohybovat, dělat to, co jsem chtěla já...“
„Dost!“ vykřikl Stefan a já se na něj podívala. Tvář se mu změnila. Po tehdejší lítosti nebylo ani památky. Prudce vstal od stolu. „Řekl jsem, to stačí!“ zopakoval hlasem, který jsem u něj hodně dlouho neslyšela. Takhle naposledy mluvil, když...
„Málem jsi ji zabil!“ vykřikl Stefan a rozeběhl se proti Damonovi. Věděla jsem předem, kdo by v tomhle boji zvítězil. A věděli to i oni dva, ale Stefanova láska k mé osobě pro něj byla důležitější, než jeho vlastní život.
„Dovol, abych tě opravil...“ Nemohl. Stefan ho chytil pod krkem a rozbil s ním zrcadlo.
„Už nikdy, opakuji, nikdy! na ni nesáhneš! Jinak to budu já a tomu můžeš věřit, že bych to dokázal, kdo ti prožene srdce kolíkem.“
Byl to přesně ten hlas, jako tehdy...
„Ale, ale, Stefane, copak neznáš pravidla hry?“ řekla přeslazeným hláskem Rebekah. A naklonila se ke Stefanovi tak blízko, že by ho mohla téměř políbit.
„Víš, že bych ti mohla pomoct? Mohl bys to všechno zapomenou? Můžu ti vymazat všechno bolest?“ Při těch slovech mu položila ruku na srdce. Stefan se jí díval do očí a já viděla, jak si to všechno dává dohromady. Mohl by zapomenou na to, co ke mně kdy cítil... Mohl by zapomenou na všechnu tu bolest, zapomněl by na mě!
„Udělej to!“ řekl až téměř vyzývavě.
„Ne!“ vykřikly jsme s Caroline zároveň.
„Udělej to!“ Při těch slovech se na mě úkosem podíval. „Vymaž to, vymaž to všechno. Vymaž ji!“ Cítila jsem, jak cosi uvnitř mě zemřelo. Věděla jsem, že jsem mu ublížila, ale ani ve snu by mě nenapadlo, že až tak moc. A když teď chtěl zapomenout na všechno, co jsme my dva byli... Jako by už jen těmi slovy zabil část ve mně, která ho pořád milovala...
Dívali se na mě... On a Rebekah... Nevím, co přesně viděli v mé tváři... Možná tu bolest, kterou on teď způsoboval mně... Nebo lásku, která se zdála být zapomenutá... Až teď jsem byla rozbitá. A jen jedna věc mě mohla zpravit.
„Udělej to,“ zopakovala jsem jeho slova. Všichni na mě zůstali vytřeštěně zírat.
„Jak dojemné, ona chce jemu pomoci. On má zlomené srdce.“ Rebekah se dramaticky začala procházek okolo stolu.
„Ale řekněte mi jediný důvod, proč bych to měla udělat?“ zeptala se. Bylo to tady. Věděla jsem, že to jednou přijde. Stefan... Viděla jsem mu na očích, že naděje, kterou mu nyní nabízela, pohlcuje jeho mysl.
„Protože ho miluješ,“ zašeptala jsem. Věděla jsem, že mě dobře slyší. V ten moment jako by se všechno zastavilo. Stefan a Caroline do mě zabodli své nechápavé pohledy, jen Rebekah na mě zírala zcela otevřeně.
„Co si to řekla?“ zavrčela. A to doslovně.
„Že ho miluješ!“ vykřikla jsem. „Miluješ ho do té doby, co jsi ho poprvé potkala. A když jsem se to dozvěděla poprvé, a upozorňuji, že jsi to byla ty, kdo mi to řekl, tak jsi mi to vymazala. Ale to padlo s proměnou. Vzpomínáš? Na plese?“ Viděla jsem, jak jí jednotlivé věty začaly dávat smysl, jak se jí ve tváři střídalo pobavení se zájmem a nakonec s děsem.
„Miluješ ho, mě nenávidíš, protože jsem byla s ním, když ty jsi nemohla. Teď máš příležitost to změnit. Vymaž všechno, co se mě týká, a budeš ho mít sama pro sebe. A já… budu trpět. Přesně tak, jak sis to celou dobu přála.“
Když jsem konečně zvedla pohled a podívala se na všechny přítomné, viděla jsem to, šok, strach, bolest. To jediné mě mále srazila na kolena, kdybych neseděla. Byl to Stefan.
„Ale když to uděláš, bude z tebe znovu rozparovač. Drží tě nad vodou,“ byla to Caroline, kdo tahle slova vypustil z úst. Stefan se na ni prudce ohlédl, až pod jeho pohledem zkameněla.
„Pokud je to moje pravé já…“ Větu nechal vyznít do ztracena.
Autor: LittleGii (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Jednodílné
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Hříšné tajemství:
Takýto záver poslednej epizódy by sa mi páčil
Skvele napísané
No páni! Nemám slov...Dokonalost
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!